Måndagsmys
I går blev jag galet sugen på skorpor med marmelad, så köpte med det hem när jag handlade förut. Och det var tydligen inte bara jag som var sugen;)
I går blev jag galet sugen på skorpor med marmelad, så köpte med det hem när jag handlade förut. Och det var tydligen inte bara jag som var sugen;)
När jag kom hem i går hittade jag två snygga prints från Fashionell i brevlådan.
Jag tycker det är så himla snyggt med personliga tavlor och jag längtar efter att få upp dem på väggen. Men har i alla fall fått ramar på dem, inte dåligt de:)
Under fotograferingen fick de låna en annan tavlas plats för ska ha dem på ett annat ställe. Men eftersom jag har betongväggar så får jag vänta till Henrik kommer med sin borrmaskin och sätter upp dem ordentligt. Så lovar att ta en ny bild när de sitter på rätt plats:)
Detta inlägg är skrivet i samarbete med Fashionell.se
Jag börja dagen med tio och en halv timma sömn, sovmorgon is the shit.
Åkte till jobbet och kände mig utvilad för första gången på länge.
I dag har jag haft sista gången med min grupp på jobbet och det börjar bli mer och mer tydligt att jag bara har tre veckor kvar på Samspelet. Ett år har gått och och det är dags för att ta ett avsked. Dock har jag en känsla av att jag kommer dyka upp där igen på ett eller annat sätt;)
Efter jobbet fick jag med mig Karolina till Bergvik för att köpa två ramar till mina nya prints som ni kommer få se i ett inlägg senare i kväll.
När vi ändå var där så passade vi på att handla lite mat också.
Så väl hemma igen ställde jag mig och laga fem portioner med pasta och köttfärsås, är lika bra att göra storkok när man ändå håller på.
Nu ska jag bara slappa resten av kvällen.
Har ont i halsen, öronen och bihålorna men är bara att stå ut, om 18 dagar har jag tid att ta en paus;)
En del av min Asperger diagnos är att jag har en förmåga att bli för intensiv, något som tyvärr resulterat i att jag förlorat många vänner under årens lopp.
Jag tycker det är svårt med den gränsen och att avgöra när jag klivit över den för alla människor har ju den där osynliga linjen för vad som är okej på olika avstånd.
Tex hur många sms får man skicka på en dag?
För en del är det bara okej att jag skickar fem men för andra är det okej att jag skickar 225 sms/per dag, och hur vet jag vem som tycker vad?
I dag är jag öppen med mina svårigheter, när jag träffar nya människor som jag vet att jag ska ha kontakt med så säger jag åt dem att säga stopp när jag blir för på. För det är inte frågan om jag blir det utan när jag blir det.
För jag kan stoppa, jag vill ju inte vara jobbig, vem vill det?
Men jag vet inte NÄR jag ska stoppa.
Jag har liksom inget automatiskt stopp.
Ni som följt min blogg ett tag vet att min största förebild i livet är Dregen och att vi har haft lite mailkontakt. Jag har sagt även till honom att säga till mig om han tycker att jag skickar för många mail eller blir för på. Jag har själv satt upp en regel att jag bara får skicka fem mail per år till honom, om han inte svarar och undrar något så jag måste svara så det blir fler av den anledningen.
Men i sommars så hände nått jag inte riktigt räknat med.
Efter mitt Semesterprat i P4 Värmland blev jag kontaktad av hans mamma.
Redan där ringde varningsklockorna hos mig och jag tänkte för mig själv:
”Kommer han tycka att jag går över gränsen nu?”
Men eftersom det var hon som kontakta mig och jag svarar alla som kontaktar mig så svarade jag även henne. Och skickade över en skiva om mitt semesterprat som hon så gärna ville ha (eftersom jag berättar om hur mycket Dregen betytt för mig under min uppväxt och rehabilitering).
Men efter att jag pratat med hans mamma så har han inte svarat på mina mail längre och jag har en förmåga att börja älta sådana saker. ”Har jag gått över gränsen? Vad gjorde jag för fel, hatar han mig nu”…. osv..
Min vän Carolina försökte få mig att tänka annorlunda och undrade :
”Hur länge har han turnerat nu?”
Ja de blir väl nästan ett år svarade jag…
”Ja och antagligen är det så att han sett dina mail och tänker att han ska svara på dem sen men att han har så himla mycket att göra nu så att han glömt dem, och inte alls hatar dig. För varför skulle han ens göra det?”
Jag försökte banka in Carolinas tankar i mitt huvud men efter x antal år med utanförskap och mobbning och en självkänsla som sviker så är det ibland svårt att tro på sig själv.
Det sista jag sa till Henrik i fredagskväll var ”Jag vill inte gå på Packmopedsturnén i sommar för jag tror att Dregen hatar mig”
När jag vaknade på Lördag morgon så plockade jag fram mobilen och det här var det första jag såg.
Det är så sjukt!
Att han gillar min bild precis när jag är så där osäker.
Jag tror verkligen inte på högre makter men i bland hände magiska saker.
Det var precis det här lilla tecknet som jag behövde för att sluta älta.
Så Dregen om du mot förmodan läser det här inlägg och hatar mig så kan du ju skicka ett mail och säga det, för from nu så slutar jag gå runt och är orolig för att du gör det;)
Känner ni igen er i det här?
Brukar du också älta saker?
Och hur gör du för att förstå alla konstiga oskrivna regler?
Det var svårt att komma tillbaka efter födelsedagsveckans syndande. Jag hade ett grymt sockersug och när jag sen hade ont i huvudet och inte kände mig särskilt pigg så gick det åt helvete. Jag har en förmåga att tröst äta när jag inte mår bra och jag kan erkänna att efter läkarbesöket i torsdags så tryckte jag i mig ett paket ballerinakakor på en timma:P
Så jag tar de där pluset den här veckan och det är nu efter några veckor med sämre resultat som jag brukar tröttna och ge upp, men inte den här gången. Nu börjar vi om med en ny vecka,
Startvikt vid start maj 2008: 95 kg
Startvikt start 4 januari 2016: 72,2 kg
Resultat vecka 7: +0,8 kg
Nuvarande vikt: 70 kg
Resultat från start 2016: -2,2 kg
Resultat från start 2008: -25 kg